Sonce je vzšlo,
nič ne bo narobe s teboj.
Zimo poljubi v slovo
in poletno pesem zapoj.
Tu sem se rodil, tu bom ostal.
Zakaj bi se kam drugam podal?
Življenje je dolg poletni dan.
Vse poletje bom pel.
-Hvala. -Bravo! Bis!
-Poletno pesem. -Ravno jo je odpel.
Še enkrat jo daj. Katerokoli pesem s poletjem v naslovu.
Kratek premor, potem pa se vrnem.
-Jack! -Gospod.
Kako ti je všeč služba?
-Ni slaba, hvala. -Opazil sem, da si kupcem všeč.
-Super. Poskušam biti prijazen. -Meni si pa vse manj.
Brada mi gre na živce. Kaj imaš proti britju?
Ja, mogoče...
Ni mi všeč, da vedno zamujaš. Kako se oblačiš.
In občutek imam, da ti je delo tukaj pod častjo.
Ampak kupcem si všeč.
Lahko te zaposlim za polni delovni čas, če hočeš.
V redu. Super. Razmislil bom.
Še ena možnost je. Čez dva tedna te bom dal na čevelj
in dal službo zaspani Karen.
-Prav, krasno. Sporočil vam bom. -Dobro. Nekdo te išče.
Na kratko. Robo moramo prodajati.
-Ti povem dobro ali slabo novico. -Dobro. Ne bi prenesel še ene slabe.
Dobra novica je, da boš nastopil na Latitudu.
-Ne! -Ja.
Ne v največjem... V suffolškem šotoru.
Pa kaj! Pravi festival je.
Na svetu ni boljše menedžerke! Latitude!
Zakon.
Zahvaljujem se, Latitude.
Bilo je enkratno.
Dinosaur se mi je zdela zelo udarna.
-Večino besed sem zadel. -Rjovim, ker sem dinozaver.
Rocky, kaj pa ti tu?
Za opremo skrbim.
Vsi, ki so rekli, da si len in nekoristen zafiksan pijanec,
ki nikoli ne bo dobil službe, so se motili.
Ja.
Donosno službo imam. Sem cenjeno kolesce v dobro naoljenem stroju.
-Dober nastop. -Si slišal? Nisem te videl.
Za hipec sem za šotorom povlekel vodno pipo.
Prijetno presenečenje, da sem te slišal. Čeprav le malo.
Saj veš, pipa. Ampak ja.
-Še vedno se mečkaš z Ellie. -Ne. Nikoli.
-Niti enkrat. -Škoda.
-Moja menedžerka je. -Bi prišel med našim nastopom za oder?
-Prosim. -Ja? Pojdiva. Razturajva.
-Kako dolgo si že spet v Suffolku? -Poskušam živeti zunaj koncepta časa.
Mogoče tedne, mogoče mesece ali leto in pol. Nimam pojma.
-Prišla sva. -Najlepša hvala.
-Kaj točno delaš? -Skrbim, da vse teče kot namazano.
Skrbim za opremo, delam sendviče, kuham čaj.
Kristus.
-Žal mi je. Oprosti, Michael. -Odpuščen si.
Pošteno.
Odpustili so me.
Nabriši Ellie še namesto mene.
-Ni tako. -Se vidiva.
-Enkraten dan. -Res.
Ampak nehajva. Ne morem več.
Ne bodi neumen. Potreboval boš večji šotor.
-Potreboval boš večji šotor. -Nehaj živeti v utvari,
da sva v napeti zgodbi z razburljivim koncem.
Nepomembna je in zdaj se je končala.
Meni se moje pesmi zdijo posebne. Tebi tudi in hvaležen sem ti za to.
-Drugim pa ne. -Nicku je všeč Poletna pesem.
Nick je prvorazredni butelj.
Če se do zdaj ni zgodilo, se tudi ne bo.
Le po čudežu bi se.
-Čudeži se dogajajo. -Ne šalim se.
-Resno govorim. -Ne morem verjeti.
Ne morem biti zvezdnik, kot sva mislila pri 14 letih v šoli,
ko sem precej dobro zapel Wonderwall in si bila za odrom.
-Ne poslušam te. -Tole je bil moj zadnji nastop.
Vesel sem, da si bila zraven.
To je konec najine dolge zavite poti.
-Daj, no. Ogromno čudežev se dogaja. -Na primer?
Benedict Cumberbatch je seks simbol. Premislil se boš.
Ne.
Zdaj se začenja boljše življenje. Veselim se ga.
-Lahko noč, zvezdnik. -Nočka.
Ste celi?
Samo za par minut.
Lahko rečem samo nekaj? Da te posvarim.
Govorila sem z zdravnikom. Spet boš hodil.
Ampak ostal si brez brade in dveh zob.
Čeprav bi moralo biti žalostno, je smešno.
Kljub bolečinam in sitnostim se nikomur ne boš smilil.
Smejali se ti bodo.
-Kaj se je sploh zgodilo? -Nihče ne ve.
Elektrika je po vsem svetu izpadla za 12 sekund.
Točno v tistem trenutku te je zadel avtobus.
Se spomniš napovedi čudnih stvari ob prehodu v l. 2000?
Ja.
Podobno je bilo.
Udarna novica, ki si jo ti zaradi avtobusa spregledal.
V redu. Nazaj v šolo moram.
-Elle? -Ja?
Hvala, da tako lepo skrbiš zame.
Malenkost. Pozneje bom spet prišla.
Me boš še potrebovala in hranila, ko bom star 64?
Razmisliti moram.
-Zakaj 64? -Kako to misliš?
Samo... Pozabi.
Kako to misliš, zakaj 64?
Mislim, da je bila nesreča sporočilo Boga. Jezen je.
Bog mi je z avtobusom hotel povedati, naj ne bom spet učitelj?
Tako je! Neverjetno. Enkratno. Bog obožuje tvoje pesmi.
Če bi Boga moje pesmi kakorkoli zanimale,
bi mi privoščil vsaj eno pismo oboževalca, ki ni moja mama.
-Ali jaz. -Ja.
Nisem prosil za slavo Beatlov, samo za stoječi aplavz ljudi,
ki niso na nogah zato, ker stojijo pri šanku.
Koga?
Ljubi bog.
-Ja. -Carol, pridi pogledat!
Ellie je rekla, da je smešno, ampak to presega pričakovanja.
Jack! Ljubi bog. Tvoji zobje.
-Darila, darila. -Ja, darila smo ti kupili.
Onidve sta jih, jaz sem imel preveč dela.
-Kaj imamo tukaj? -Že prav, že prav.
-Ker si brez zob. -Razumem.
Zato je smešno.
Drugo darilo...
Ker te je povozil avtobus.
-Spomnim se. -Se res? Crkneš.
-Še eno. -Ja, še eno.
Ne predstavljam si, kaj je.
-Jaz tudi ne. -Pojma nimam.
Mogoče je lopata za sneg.
-Ali majhna žirafa brez nog. -Odvij, odvij.
Tvojo je povozil avtobus.
-Zaigraj kaj. -Poletno pesem.
Tole bom dala stran.
-Kaj dogaja? -Kaj pa on počne tu?
Odpustili so ga, pa zdaj spi na najinem kavču.
Katastrofa.
Lahko se bo vleklo v nedogled in vama uničilo življenje.
Ja.
Vesel sem, da nisi mrtev.
-Novo kitaro ima. Igral bo. -Carsko.
Odlična kitara terja odlično pesem.
Nadaljuj.
Hudo. Kaj je bilo to, zaboga?
Yesterday.
Ena najlepših pesmi, kar sem jih kdaj slišala.
Malo osladna, ampak lepa.
Kdaj si jo napisal?
Nisem je jaz. Paul McCartney jo je. Beatli.
Kdo?
-Beatli. -Kaj?
-John, Paul, George in Ringo. Beatli. -Hrošči? Žužki ali avti?
Skupina... Nick, pomagaj.
Ja.
Tako je z glasbeniki. Mislijo, da vsi poznamo neznane pop skupine.
Počutiš se kot osel, če nisi slišal za Neutral Milk Hotel ali Monophonics.
Ali v tem primeru za Beatle.
-Zelo zapletena šala. -Pesem je pa dobra.
-Ni dobra. -Je.
Ne podcenjuj se samo zato, ker si kot lik iz risanke.
Pesem je dobra.
Ne, ni dobra, ampak ena najboljših v zgodovini.
No, ni Coldplay. Ni Fix You.
Ne, ni Fix You, Carol. Umetnina je.
Nekdo je nenadoma postal nadut.
Izjemna pesem. Zakaj je še nisem slišala?
Ne vem, kaj se greste, ampak je čudno.
In nepošteno do mene, zdaj ko nimam dveh zob,
da sem nasprotje zajca, in jemljem zdravila. Ustavi, ven grem.
Prav.
Mislila sem, da rad jemlješ zdravila.
-Saj jih. -Ne vem, zakaj si jezen.
O, Kristus. Nemogoče.
Nemogoče.
Zafrkavate me.
B, B. Bowie, Beck, Beach Boys.
Ne. Nehaj.
Odjebi! Ne!
Poskusimo... Dobro.
Še obstajajo.
Hvala bogu. Bog te blagoslovi, Donald.
Ne. Kaj pa...
Jasno.
Elle!
Jack.
Kaj...
-Res ne veš, kdo so Beatli? -Res.
Potem sem v zelo zapletenem položaju. Se vidiva. Lepa pižama.
Jack!
Kristus. Sploh ne vem, ali se spomnim besedil.
Eleanor Rigby.
Eleanor Rigby živi v cerkvi, v sobi...
Ne.
Eleanor Rigby krpa nogavice v sobi...
Ne. Omenja nogavice?
Bom res to naredil?
Lahko naredim?
-Ja? -Štiri in ena.
Tako je. Glasba za moja ušesa.
-Kaj je skupni imenovalec... -Nekdo je pred oknom.
-Prosim? -Okno.
Ja, prav. Samo sekundico.
Poiščite še druge skupne imenovalce.
Ja?
Mogoče bi še enkrat nastopil. Imam nekaj novih pesmi.
-Je to vaš fant? -Ne! Ni moj fant. Nehajte.
-Ja, še ena! -Zapustil vas je.
Nerodno.
Ja, zelo nerodno. Nadaljujmo.
Kaj je počel tam?
Ja?
-Se lepilo ne bo poznalo na tapetah? -To me zdajle ne zanima.
Moral bi si popraviti zobe.
Pepsi sem ti prinesla.
-Nimaš kokakole? -Kaj?
-Kokakole. -Ne vem, kaj je to.
Če si lačen, pridi dol.
V redu.
Bi lahko bili lepši kot prej?
-Spet bi se lotil glasbe. -Zobozdravnik sem, ne čarovnik.
Poskusiva z rdečim. Tvoj oče je bil moj prvi pacient.
Zaradi ljudi, kot je bil on, sem preživel. Ja.
Uspelo mi je le... Ugrizni. Z malo pomoči prijateljev.
Se nisva dogovorila?
Nove pesmi imam. Mogoče bi bile ljudem všeč.
Zaigraj nama eno.
Prav. Sta prepričana?
Seveda. Rada poslušava tvoje... Stvari.
-Ni res, dragi? -Ja.
Prav. Dobro.
V redu. Ta ima naslov...
Let It Be.
Oprosti, srček. Odprla bom.
Dober začetek. Zelo lep.
Terry! Vstopi.
-Živjo, Sheila. -Terry je.
-Zdravo, Terry. -Jack igra novo pesem.
Ni odnehal? -Nove pesmi ima. Kakšen je že naslov te?
-Leave It Be. -Let It Be.
Izvrstno. Nadaljuj.
Ni zelo rockerska, ampak...
Bi kaj spil, Terry?
-Ata! -Ta del sem že slišal.
Žal mi je, Jack. Tvoj oče je neotesan.
-Pivo, prosim. -Izvrstno.
Nadaljuj, takoj bom nazaj.
-Lahko v kozarcu? -Velja.
-Sta pripravljena? -Ja. Pohiti, občinstvo se dolgočasi.
Oprosti, Jack. Meni zvoni. Jaz sem kriv.
Marge kliče. Živjo, ljubica.
Pri Jedu in Sheili poslušam Jackovo novo pesem Let Him Be.
-Let It Be. -Let It Be. Očitno je spet začel.
Ja, vem. Vem.
Vem. Ja, vem.
-Vem. -Kaj veš?
Poklical bom, ko bo končal.
Ja, v redu. Nadaljuj, mladenič.
Po prvem delu. Trikrat sem ga že slišal.
-Od začetka. -Kakor hočeš.
-Potem lahko zaigraš še Poletno pesem. -Kristus! To je Let It Be!
Prvi na svetu jo boste slišali.
Kot bi da Vinci pred vami slikal Mono Liso.
Ne morete biti za hipec tiho?
-To bo Marge. Rekla je, da bo prišla. -Pristavila bom za čaj.
-Zdravo. -Vstopi.
No, dobro je šlo.
Odlična kava.
To je moja nova pesem.
-Oprostite. -Ja?
Ste vi menedžerka?
Jaz sem Gavin.
Si v redu?
Težava je v meni. To je strašna resnica. Razodetje.
Vem, da so pesmi močne, pa še vedno nikogar ne zanimajo.
Težava je Jack Malik.
-Ni res. -Je.
Nimam tistega, po čemer se Jay-Z razlikuje...
Od Jaya-Y.
Kako bi potem pojasnil tole?
Snemal boš, g. Malik.
Z veseljem bom zastonj pomagal. Moj studio ti je na voljo.
-Gavin, kul si. -Sem res?
Ja, ja, posneto! Dosegli smo vrh!
-Ti je všeč, Gavin? -Navdušen sem, Ellie.
-Imaš še kakšno pesem? -Eno ali dve.
Poslušajte. Razburljiva glasba.
Koliko?
Brezplačen je pri vsakem nakupu več enakih izdelkov.
Hvala.
-Melodije ob čedarju. -Jack!
Zdaj pa krasna zgodbica. Jack, delaš v diskontu v Lowestoftu.
Menda kupci za maloprodajo dobivajo brezplačen CD
-ob paketih kave in pralnega praška. -Tako je.
Zdaj boš zapel novo pesem. Jack Malik, pojoči prodajalec,
In My Life.
Čudovito. Detergenta sicer ne omenjaš, ampak ni slabo.
Si pomislil, da bi napisal pesem o veleprodaji?
Ne.
Naslov bi lahko bil V mojem skladišču.
Zdaj pa poglejmo, kaj se dogaja v Kerryjevi kuhinji.
Pozdravljeni. Jaz sem Kerry.
Lahko bi napisal vse pesmi za Stonese in Bowieja,
-pa bi ostal gostoleči prodajalec. -Ne. Ni res.
Očitno je.
Pesem je čudovita.
O kom govori.
Tukaj ustavi.
Elle...
Te pesmi...
Nekaj moraš vedeti o njih.
-Prosim. -Živjo. Ed Sheeran tukaj.
-Prosim? -Ed Sheeran, glasbenik.
Resno. Kdo kliče?
Očitno je zveza slaba. Še enkrat bom poklical.
Kdo je bil?
-Rekel je, da je Ed Sheeran. -Potem je bil Nick.
-Nick. -Ne, spet Ed Sheeran.
Lahko govorim s Carol?
-Tu ni nobene Carol. -Je. Vedno je tam.
Prav, končal bom. Odličen nastop na TV.
Pesem je zares lepa.
Kaj je rekel?
-Da mu je bila In My Life všeč. -In kaj je rekla Carol?
-Ni je bilo tam. -Vedno je.
Mogoče je bil res Ed Sheeran.
Glasbenik?
-Zdravo. -Pozdravljeni.
Jaz sem Ed.
Je Jack doma?
Pogledala bom, ali je buden. Počakajte tu.
Jack, nekdo te išče.
-Kdo? -Ime mu je Ed.
Prijeten obraz ima.
-Živjo. -Živjo.
Kar noter.
-Majico si narobe oblekel. -Kristus.
Najbolje, da...
-Oprosti, da sem kar uletel. -Ne. Velike zvezde večkrat pridejo.
Lady Gaga nas ne pusti pri miru.
-Smešen si. -Vsaj na videz.
Živim v bližini. Na TV sem slišal tvojo pesem.
Res je dobra.
Poguglal sem te in poslušal pesmi na spletni strani diskonta.
-Tiste so še boljše. -Hvala.
Ne pustita se motiti.
Predskupina za evropski del turneje je odpovedala.
-Bi razmislil? -O čem?
Da bi bil uvodna točka.
-Zate? Resno? -Zakaj ne?
-Kdaj bi začel? -V torek.
Veš, kje so kumarice?
-Ne. -V torek? Ne naslednjega julija?
-Ne, v torek. Si naglušen? -Ne, dobro slišim.
Samo zelo čudno govoriš. Ampak ja. Hvala. Ja.
Kako dolg nastop?
Največ pol ure, potem ljudje postanejo nemirni.
-"Naj pride rdeči čudak!" -Našel sem jih.
-Lahko noč. -Veselilo me je.
Podoben si Edu Sheeranu.
-Saj sem Ed Sheeran. -V redu. Bravo.
Svetlobni efekti? -Raje ne.
Dobro, ker imam le lučko na mobilniku.
Imaš kaj piva?
-Samo jabolčnik. -V redu je.
Pil bom jabolčnik z možakom, ki je napisal Yesterday.
Kdo je spil ves jabolčnik?
Ubrisano!
Ja, čisto utrgano. In ves je potetoviran.
-Mimogrede, lepa halja. -Ne, ni. Ne začenjaj.
Na spletni strani je bila lepa, dobila pa sem najhujši roza gnus.
Novega roadija potrebuješ. In to jutri.
Ne greš zraven?
Seveda ne. Učiteljica sem. Matematiko učim.
Ne morem skrbeti za Sheeranovo uvodno točko.
Lahko.
Ja. Ampak ne ta torek.
Ob 18.45 je roditeljski sestanek.
Saj te imam rada, ampak ne toliko, da bi razred pustila na cedilu.
-Prav. -Žal mi je.
Lucy, Ellie je dala odpoved. Bi bila moja organizatorka v Moskvi?
Žal mi je. Saj bi, ampak imamo vajo za šolsko igro.
Prav. Drugi rezervni načrt.
-O, ne. -Kaj?
Dobil sem zelo slabo idejo.
-Kako gre? -Glej ga.
G. Sheeran, jaz sem Rocky. Kličite me, kakor hočete.
"Lepotec" se vedno obnese.
Ne, šalim se. Kar Rocky.
Me veseli, Rocky. Vajina sedeža sta zadaj.
Nocojšnji nastop bo majhen in intimen. Ne skrbi. Ni razloga.
Tvoji komadi so mi všeč. Posebej rap.
-Res? -Ne.
To pusti bratom. Rdečelasec in rap, to dela le trap.
Hvala za nasvet, prijeten polet.
Saj zna. Počakaj malo.
Mislim, da bo fino, če se bom počil na blazino.
Bum. Zmaga.
-Šampanjec? -Prosim. Hvala.
-Šampanjec? -Imate kokakolo?
Kaj, prosim?
-Saj res. Pepsi, prosim. -Seveda.
MOSKVA
To, Moskva!
Pojte z mano!
Glasneje.
Glasneje!
-Hvala. -Tako, Moskva!
To je bil Jack Malik!
Ste zdaj pripravljeni na Eda Sheerana?
-Na triurnem poletu in brez kitare? -Ja.
Ker smo šli v Rusijo, sem napisal pesem o njej.
Všeč mi je, da si uporabil ime Sovjetska zveza.
-Spremenili so ga, preden si se rodil. -Ja.
Enkratno, stari. Pesem o SZ je super.
Idejo imam. Družba?
Mislim, da je Jackovo pisanje navdušilo vse.
Takole. Jaz bom šel tja, Jack na drugo stran.
Zmagal bo tisti, ki bo v 10 minutah napisal boljšo pesem.
-Kaj bo za nagrado? -Ne bo je. Le to, da boš boljši.
Jack "Back in the USSR" Malik, si za?
-Prav. -Pesem mora biti nova.
Ne iz spodnjega predala. Zdaj jo moraš napisati.
Ja.
Kul. Žur. -Vseeno mislim, da bi morala dobiti nagrado.
Bogat je, lahko bi dal desetaka.
Gospe in gospodje, zbrali smo se za epski dvoboj.
V modrem kotu je sir Ed Sheeran!
In zdaj kmalu poraženi g. Jack Malik!
-No, glasujmo! -Ne, ne bomo.
Ne. Bil je zanimiv trenutek.
Od nekdaj mi govorijo, da se bo pojavil nekdo veliko boljši.
Boljši si, Jack.
Ta pesem je ena najboljših, kar sem jih kdaj slišal.
Zapleteno je.
Zate očitno ni.
Spat grem. Naj ga katera položi, dokler še ima priložnost.
Ti si Mozart, jaz pa Salieri. Lahko noč, Jack.
Živjo. Debra Hammer, Edova menedžerka. Govoriti morava.
Doma že imam menedžerko, ampak pogovoriva se.
Odlično. Super.
-Lahko noč. Se vidiva v Los Angelesu. -V Los Angelesu?
Ja, v LA moraš.
Mi plačamo, ti prideš in pišeš pesmi,
mi jih izdamo, ti pa mastno zaslužiš.
Potem večino denarja vzamemo mi.
Nekaj me zanima. Je to tvoj najboljši videz?
Bomo že rešili. Čudovita glasba.
Ellie! Ellie!
Kot Jackova nekdanja glasbena mentorica,
menedžerka, roadie in voznica, ker sam ne vozi...
-Zguba! -Službo lahko dobiš nazaj.
Ne, hvala.
Zakaj bi kdo pred smrtjo hotel oditi iz Suffolka?
Ampak če že moraš oditi v Los Angeles
-med sprevržence in zafiksance... -Moram.
Ti želimo srečo in uspeh. Ali neuspeh in hitro vrnitev.
-Me boš pogrešal? -Seveda te bom.
Seveda te bom pogrešal.
Ker odhajaš, te lahko vprašam karkoli.
Kako sem se znašla v napačnem stolpcu?
Kako sem prišla v stolpec za prijateljico in menedžerko,
ne pa v ljubezenski stolpec?
Pridi, sicer bo mama preveč pijana za govor.
-Greš, Ellie Wellie? -Ja.
Pridi dol, pikec. Pogrešamo te.
O, bog. Sta to različna stolpca?
Punca vidi razliko.
Resno, grdo postaja. Raje pridita dol.
Pomembna novica na pomemben večer.
Udari!
Dami.
Jack Malik.
Dobrodošel v moji koči na plaži.
Hvala, da si prišel. Lepo te je videti.
-Nisi ravno privlačen. -Ne.
Nimaš kondicije. Koščen si, ampak vseeno nekako zalit.
-Deset let si bil skrajno neuspešen. -Ja.
Še pred enim mesecem bi rekli, da si popolna zguba.
Ne bi rekel...
Za nas bi bil popolna zguba. Izvoli, sedi.
Ampak zdaj...
Zdaj si se znašel v izjemnem skladateljskem elementu
in rad bi bil največji zvezdnik na svetu.
-No... -Pravilen odgovor je "ja".
Ja, pa že.
Ne "pa že". Samo "ja".
Pa že.
Stari, ponujam ti veličastno kupo strupa.
Denar in slavo.
Če nočeš piti iz nje, bom razumela.
Vrni se v svojo lepo Anglijo na toplo pivo.
Če pa hočeš piti, moram iz tvojih ust slišati:
"Debra, žejen sem. Daj mi kupo."
Kaj boš izbral?
Kupo.
Ja, začutil sem jo. Kaj pa zdaj?
-Naslov je A Hard Day's Night. -In kaj pomeni?
-Ne vem še. -Dobro. Ko boš pripravljen.
Nehaj. Nekaj manjka. Kitara mora milo jokati.
-To! Tako je prav! -Ja? Dobro.
-Prva... -Here Comes the Sun.
Ja. Enkratna je.
-Druga... -Ki jo imam jaz najraje.
-Poletna pesem. -Poletna pesem.
Preprosta je, ni pa očarljiva.
Ne najdem besed. Zoprna mi je,
vendar ni dovolj zanimiva,
da bi jo še enkrat poslušala in ugotovila, zakaj.
Ja, vrzi jo.
-Ja, zavrzi jo. -Hvala, Rocky.
V takih trenutkih mi je žal, da ne kadim več. Cigareto bi požrl.
Ja. Kaj je cigareta?
Kaj?
Saj res, to je Hilary. Poskrbela bo za tvoj stil.
Ga moram imeti?
Če ga nimaš, to pomanjkanje postane stil.
Glasba je vesela. Škoda bi jo bilo kvariti s tem, da si tako...
Odbijajoč.
Razumem, zakaj sta prijateljici.
Ja. Načrt je tak.
Pet najboljših pesmi bomo dali na splet.
Brez slike, samo glasba. Skrivnostni Jack Malik.
Čakali bomo, dokler tole ne bo rešeno.
Potem bomo izdali enkraten, prelomen dvojni album,
ki bo za vedno spremenil zabavno glasbo.
jackmalik, shelovesyou.
Od začetka sem vedel, da je zvezda.
V zgodnjih dneh sva bila podobna. Oba zabavljača.
Producent "Diskontnih posnetkov", Gavin.
Bil je najboljši trenutek v življenju.
Fant je Shakespeare popa.
Pesmi je samo pet, so pa pionirske. Takih še nismo slišali.
Hočemo več pesmi. Več. Več. Več.
Najboljši album v zgodovini.
Ne.
Nekje vmes omenja riž.
Pobira riž, pobira riž!
Kje pa krpa nogavice? Oče McKenzie!
O, bog. Kdaj bom prišel do refrena?
Čim prej moram v Liverpool.
Mislim, da me bo navdihnil.
Ti naštejem 50 mest, ki so bolj navdihujoča?
-Začenši z Boguzahrbtovim. -Ne, hvala.
Ti naštejem razloge, zakaj ne moreš iti tja?
Kosilo z direktorjem Universala Ernestom, od katerega si odvisen.
Album moraš posneti do konca. Izbrati naslov.
Posneti videe.
-Do sobote bom nazaj. -Petka!
V petek imaš nastop v Cordnovi oddaji,
v soboto tržni sestanek vseh sestankov.
V petek te bomo predstavili svetu, v soboto okronali.
Prav, v petek. Se uradno reče tržni sestanek vseh sestankov?
Ja.
Kaj je v Liverpoolu, v LA-ju pa ne?
Mo Salah, Cilla Black, grahov pire, dež.
-Ljubo doma. -Nisi iz Liverpoola.
Ne. Prvič sem tu.
Ljubi bog.
Kako so izvedeli, da sva tu? Noter. Pelji!
Tole je Strawberry Field, fanta.
Penny Lane. Kaj jo ločuje od drugih ulic?
-Bodi malo spoštljiv. -Do česa?
Eleanor Rigby, ljubljena žena Thomasa Woodsa.
Prijateljica? Sorodnica?
Pokopališča so mi všeč. Na enem sem izgubil nedolžnost.
Ja!
Daj, no. V ognju je.
Gasilec! V I je omenjen gasilec. Kristus.
Kaj je?
-Brez zamere, spodaj vas nekdo čaka. -Res?
-Kaj pa ti tu? -Bila sem v bližini.
-600 km stran živiš. -Ja, drži.
Pomislila sem, da bi te bilo lepo videti.
Kaj ti počneš tu?
Raziskujem. V glasbenem poslu se to počne.
Super, da si tu.
-Si lačna? -Kot volk.
Že celo večnost te ni.
-Kako sta Nick in Carol? -Nesrečna.
Odlično. Ne bi vedel, kako naj se vedem, če bi se razumela.
Pogrešam te.
Jaz pa tebe.
Ja. Jaz bom ribo in krompir.
Ampak hujšam, zato bom namesto krompirja solato.
Jaz bom lososa na žaru. S solato, brez krompirja.
-Še kaj? -Dodatno porcijo krompirja.
Dve. In pivo.
Zdaj ko si slaven, ti punce padajo v posteljo.
Nisem še slaven.
-Bil pa sem z eno Rusinjo. -Lepo. Je bila čokata?
Precej.
Zapiramo. Bi še kaj?
-Ne, hvala. -Dva vinjaka.
-In veliko čokolade. -Kaj bova, ko naju vržejo ven?
Lahko si privoščiva veliko ketamina,
potem pa po liverpoolskih ulicah prepevava pesmi, ki jih ne znava.
Zelo glasno.
Spremenil si se.
Halo?
-Kje je tvoja soba? -Zagotovo ne v tem nadstropju.
-Dolg premor. -Ja.
-Sem do konca zamočil? -Kaj?
-Ko sem odšel. -Ne, kje pa.
Kakšno izbiro pa si imel?
Tole je najlepše in najbolj razburljivo, kar se lahko zgodi.
Lahko ugasnem luč?
Mogoče.
-Je napaka? -Verjetno.
Ljubi bog, za rit si me prijel.
Še nikoli me nisi.
Verjetno bova naredila marsikaj, česar še nisva.
-Si prepričana? -Si ti?
-Prvi sem vprašal. -Res ne vem.
-Mogoče ne. -Ne?
Ni bila napaka, da sem prišla v Liverpool. Večer je bil krasen.
Ampak verjetno bi bila napaka, če bi šla dlje.
Prav.
Svojo sobo imam.
Mislim, da bi bila afera za eno noč
zame čuden stolpec.
-Mogoče ne bi bila samo ena noč. -Kdaj greš nazaj v Ameriko?
Jutri.
Torej ena noč. Šolski primer afere za eno noč.
To ni zame.
Rocky! Vstani!
-Kaj je? -Greva! Poiskati morava Ellie.
-Vem, kje je. -Kje?
-V Suffolku. -Ne. V Liverpoolu je, bumbar.
Res? To pa je naključje.
V hotelu je Ellie Appleton...
Ja. Ravno smo ji poklicali taksi do postaje.
-Kristus. -Hvala.
Ne. Podvojiva možnosti.
Ti tja, jaz sem. Kdor jo prvi najde, jo ustavi.
Oprostite. Tam je.
-Umiram. -Ellie. Elle.
Upam, da je vredna tega.
-Kje... -Ve kdo, s katerega perona
-pelje vlak v London? -6. -8.
-Ne, zagotovo je 6. -Ja, 6. Brez zamere.
Ja, ja. Ne, ne, ne. Ne!
Daj.
-Oglasi se. -Prosim?
Ja. Prišel sem za tabo, ampak je vlak že odpeljal.
-Žal mi je. Pogovoriti se morava. -Pa se dajva.
-Kje si? -Tik za tabo. Jem sendvič in čips.
Bi bil zelo tečen, če povem, da bi morala na letališče?
-Koliko časa imava? -Eno uro zamujava.
-Rocky, ta pogovor ni zate. -Seveda ne. Oseben je.
Za vajino srečo gre. Sta spala skupaj?
-Ne. -Potrata.
Gledal bom na uro. Imata točno štiri minute.
-No... -No...
-Glede sinoči. -Kaj?
Skoraj bi bil globok trenutek. Zbudil sem se v paniki
-in se hotel pogovoriti. -Potem govori.
Ja. Torej...
-Ker sva... -Kako ti gre do zdaj?
-Ne dobro. -Naj ti pomagam.
20 let bi lahko kaj naredil.
Pri sedmih ravno nisem mogel.
-Potem pa deset let. -Vedno sva bila kot brat in sestra.
Ni dobro, da brat in sestra seksata.
Ampak nisva brat in sestra.
-Drži. -Torej...
Že pol življenja čakam, da se boš zbudil in me ljubil.
Pol življenja te že ljubim. Ko si odšel, sem spoznala, da ni pametno.
Zdaj je še težje, ker...
Ko si igral v lokalih, sva bila idealna
drug za drugega, zdaj pa...
Jaz sem učiteljica v Lowestoftu, ti pa največji glasbenik na svetu.
-Nisem. -Verjetno si.
Dve minuti. In Debra te kliče.
Z direktorjem založbe je na večerji. Moral bi poklicati.
Pojdi.
-Prav. Minuta in 53 sekund. -Zate bom vedno kodrasta Ellie.
Prijateljica Ellie.
Ellie, ki te iz neznanih razlogov prevaža s svojim avtom.
Prosim, pojdi na letalo.
-Pogovor še ni končan. -Je.
Je. Razen če...
V Liverpoolu na Lime Streetu v petek ob 11.14.
Razen če ne boš ostal tu.
Jack! Na letalo moraš.
-Zakaj si še v Liverpoolu? -Danes ne.
Jutri moram na TV in na tržni sestanek.
-Čista neumnost. -Imel si priložnost.
Zdaj pa pojdi, hitro. Prosim.
-Lahko vzamem kakšen čips? -Hočem, da si srečen.
Da ustvarjaš izjemno glasbo. Od nekdaj to hočem.
Ne vzemi vsega čipsa! Pojdi že.
Tvoja prihodnost je zunaj na levi, kjer stojijo taksiji.
Žal mi je. Žal mi je.
Dobro. Dobrodošli na tržnem sestanku vseh sestankov.
Enkratno je, da je Jack osebno z nami. Zaploskajte mu.
Mislim, da govorim v imenu vseh, ko pravim,
da je vrhunec naših karier,
da s tabo sodelujemo pri tem prelomnem albumu. Aplavz!
Ni treba vsakič ploskati. Ampak hvala.
-Skromen je. Zaploskajmo skromnosti! -Resno mislim.
Takoj reče pravo stvar.
Kot veste, so pesmi na spletu izzvale nepojmljivo navdušenje.
-Ne. -Zdaj nas čaka pomembna naloga.
Vse moramo zapakirati v en album, ki se mu nihče ne bo mogel upreti.
Jack je predlagal nekaj naslovov, s katerimi smo se igrali.
Še posebej me je nasmejal Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
Ja, kar smejte se. Res je smešen.
Veliko besed je v naslovu.
Ampak zdelo se nam je, da človeka preveč zmede.
Preveč zmede. Beli album
je problematičen zaradi neraznolikosti.
-Kako? -Veliko je bele, Jack.
Vem, da ti je bil naslov Abbey Road zelo pri srcu.
Če smem reči, ni ravno mikaven.
Samo cesta je. In avti na napačni strani.
Nisem mislil tako.
Imamo nekaj predlogov. Nismo lenarili.
Osredotočili smo se na tisto,
zaradi česar se ta mož razlikuje od vseh drugih glasbenikov sveta.
Z nikomer ne sodeluje, ne semplira, ne krade.
Ni duetov s Cardi B ali Bieberjem.
Samo preprosta, čista genialnost.
En sam mož.
V drugem valu bo zaradi čudeža Enega samega moža
prišlo ven le to.
Vem, vem.
Naj se Operacija Jack začne!
Vsak teden nova pesem na spletu in nov nastop na TV.
Najprej Corden, potem Kimmel, Fallon in Colbert,
nato pa Thursday Night Live!
Pesem, pesem, pesem. Oddaja, oddaja, oddaja. Kup denarja!
Toliko zaslužimo, da si bomo za božič brisali rit z zlatim papirjem.
Gospe in gospodje, pozdravite enega in edinega Jacka Malika!
Jack, obožujem te. Hvala, da si prišel.
Tvoje pesmi so enkratne. Kakšno je zdaj tvoje življenje?
Pričakovanja glede albuma so nora.
-Ja, meni se zdi noro. -Kdo se veseli albuma? Poslušaj.
V dobi, ko eno pesem včasih piše 16 ljudi.
Se je pojavil možak s kitaro, ki vse piše sam.
Vedno so tako delali.
James Taylor, Stevie Wonder, Bruce Springsteen. Nič izjemnega ni.
-Si res samo ti? -Ja.
Res?
-Ja, res. -Izvrstno. Oprosti mi,
v tej oddaji imamo radi presenečenja.
Za odrom sta dva moža, ki trdita, da so pesmi njune.
Trdita, da so vse tvoje pesmi
v resnici pesmi njune skupine The Beatles.
Ne vem...
Poglejmo, kako se bo razpletlo.
Iz Liverpoola prihajata Paul McCartney in Ringo Starr!
Nabriši me na buicku. To bo najboljši album vseh časov.
Izjemno, stari.
-Živjo, Ed. -Kako gre?
Par dni bom tu, pa sem prišel pogledat genija.
Poskušam ugotoviti, ali najprej napišeš besedilo ali glasbo.
Različno.
Za to pesmijo, Hey Jude, se gotovo skriva zgodba.
Ja, res se. Prijateljev sin je preživljal težke čase.
Porodila se mi je kot tolažilna pesem.
Ne morem verjeti.
-Kaj? -Preprosto ne morem verjeti.
Ena genialna ideja za drugo. Imam pa predlog.
Glede naslova Hey Jude. Jude je precej staromodno.
Tako je ime fantu, ne?
-Kateremu? -O katerem poješ.
Aja, fantu. Otožnemu fantu.
Samo tale nasvet ti bom dal.
Naslov. In za nasvet ne bom računal.
Hey Dude.
Hey Dude? Si prepričan?
-Prav ima. Veliko bolje je. -Ima res prav?
-Je res bolje? -Ja.
-Saj ni res. -To bo ena najboljših
-pesmi generacije. -Zbudi se, Jack.
-Jack, Ellie. -Moram se oglasiti. Samo trenutek.
-Elle. -Jack.
Krasno, da si poklicala. Niti malo ne uživam.
-Dve novici imam. -Napenjam ušesa.
-Prva je velika. -Ja?
Hotel Pier.
Tisti, ki so ga raje zaprli, kot da bi jaz igral tam?
-Ja. Odpirajo ga. -Zafrkavaš.
-Ne. Spet ga odpirajo. -Neverjetno.
To je res pomembna novica. Orjaška.
Pa druga? Gotovo ni tako pomembna, ampak jo vseeno povej.
Druga je...
Fanta imam.
-Ga poznam? -Ja. Gavin je.
Nisem hotela, da bi ti povedal kdo drug.
Zanj sem vsak dan v pravem stolpcu.
-Seveda. -V stolpcu prave ljubezni.
Seveda.
-Končati moram. -Ja, se razume. Adijo.
Kaj je tako nujno, da niti telefonirati ne morem?
Kako naj pišem, če mi visite za vratom in mi dušite kreativnost?
Kako naj ustvarjam, če nisem nikoli sam?
Prav, pustili te bomo samega, genij.
Ne, nisem... Žal mi je.
Ne, superzvezdnik ima pravico
s sodelavci ravnati kot z drekom na čevlju.
-Torej ti je Ellie povedala. -Ja.
Nikoli nisem razumel, kako si bil tako slep.
Na tvojem mestu bi se z njo mečkal dvakrat na dan kot pohoten lev.
Te lahko prosim, da utihneš? Ampak zares utihneš.
Ja.
Lahko začnem znova? Mar ni krasna novica?
Upam, da bosta srečna in bosta imela krasne otroke.
Je bolje?
-Ne, slabše je. -Imam še tretjo možnost.
Žal mi je. Zelo mi je žal, družba. Samo...
Pod hudim stresom sem.
-Kaj je bilo tako nujno? -Nič takega.
Ampak danes se moramo odločiti, kdaj in kje bo izšel album.
Nič posebnega ni. Samo najpomembnejša odločitev v tvojem življenju.
-Kaj? -Kreten.
Imam idejo.
V Gorlestonu česa takega še niso videli.
Danes ob 15h bo na strehi hotela Pier
domačin in zdaj pop fenomen Jack Malik
predstavil težko pričakovani prvi album. Očitno se je razvedelo.
Lahko... O, poglej ga.
Nočeva te motiti, rada bi samo...
Kdo bi rekel? Ko sva midva pila jabolčnih in jedla žele,
si ti v svoji sobi pisal She Loves You.
-Boš zaigral najino pesem? -Vajino?
Let It Be. Nisva pozabila, da sva jo prva slišala.
-Vsaj začetek. -Trikrat.
Zelo sva ponosna. Najin krasni, izjemni fant.
-Pazi na obleko. Modra je. -Ne bova te več motila.
-Samo še nekaj, sinko. -Ja, ata?
Sendviči. Vidim, da so s tunino. Jih boš pojedel?
Vse vzemita.
Kakšen dan. Kako enkraten dan. Oprosti.
Jack! Jack! Jack!
No... Čeden si.
Ozke hlače.
Čeljust in brada se vidita. Ni slabo.
V redu bo.
-Kaj je? -Nič. Ja?
-Živjo, Ellie. Vstopi. -Kdo pa je to?
Debra, to je Ellie.
-Debra je moja agentka. -Ne.
-Tista Ellie? -Me je omenil?
Ne, šalim se. O njegovem življenju ne vem ničesar, ker je zame izdelek.
Razen če nisi bila njegova menedžerka.
V tem primeru si naredila hudo napako, da si ga izpustila iz rok.
Kdo bi rekel, da sem spet v Pieru, ne?
Res.
Oder si bom ogledala, prav?
Ja. Tiskovna konferenca bo čez deset minut.
Adijo, golobčka.
Na Lime Streetu ne bi smel oditi. Naredil sem hudo napako.
Ne.
Ne reci tega, prosim. Tvoje nove pesmi so enkratne.
-Ne, niso. -Sploh te ne poznam več.
Od nesreče je vse drugače. Kaj se je zgodilo?
-Jack? -Gavin je prišel.
Jack.
Jack, Jack, Jack.
-Je že v redu. -Jack!
Jack! Ne vem, kaj naj rečem.
-Tako? Očitno veš. "Jack." -Jack.
Hotela sva ti zaželeti srečo. Zlomi si nogo.
Če padem s strehe, bo še dobro, če si bom zlomil samo nogo.
Prav, pojdiva.
Ellie...
-Zelo je tiho. -Mogoče bi skrajšala nastop.
Res je tiho.
-Kaj bi rad? -Prišla sva na nastop. Glasbenik sem.
Težko bo. Hotel smo pred tremi tedni zaprli.
Jaz bi to razumela kot namig.
Moral bom pustiti honorarno delo. Spet bom učil.
-Kaj? -Ne. Ne vrni se v šolo. -Nimam izbire.
Če boš spet učil, je res ne boš imel.
Ker boš ves talent vlival v otroke
in ne boš več imel domišljije ali volje za glasbo,
ki je zelo pomembna.
-Prosim. -Prav,
ti utrgana in malo zmešana ženska.
Še nihče ni v tako kratkem času napisal toliko odličnih pesmi.
-Kako vam to uspe? -Iskreno, ne vem.
Včasih se mi zdi, da jih je napisal nekdo drug.
Kdo?
Kaj je navdihnilo Strawberry Fields Forever?
Kateri vam je najbolj pri srcu? John, Paul, George ali Ringo?
-Prosim? -Kdo je najbolj vplival na vas?
Zakaj ne snemate v Abbey Roadu, kot so oni?
Kdaj bo nov album, Jack?
-Kaj se skriva za Let It Be? -In za Yesterday?
Najlepša hvala. Na streho moramo, potem se spet vidimo.
-Katero pesem ste napisali najprej? -Kaj boste igrali?
-Bar je dober. -Menda nisi popival?
Nisem. No, sem, ampak par vrčkov sredi dneva mi izostri um.
Nisem prepričan.
No, zdaj gre zares.
Preden odprem vrata, bi rad rekel,
da dolgo nisem vedel, zakaj sem se rodil.
Bil sem izgubljen. Zdaj pa vem.
Rodil sem se za to, da bi služil največjemu glasbeniku vseh časov.
V čast mi je, da bom odprl vrata v trenutek, ki ga čaka ves svet.
Hvala, Rock.
-Res je bilo potovanje od sile, ne? -Drži.
V redu. Dajva.
Ne, to ni... Napačna vrata.
Nadaljujva skupno pot.
Tako. Ta so prava.
Jack! Jack! Jack!
ZAIGRAJ POLETNO PESEM
Hvala, Gorleston!
Pomagaj mi!
Malo počakajta.
Dva te čakata že eno uro. Skrajno čuden par.
-Naj ju naženem ali... -Ne.
Naj prideta noter.
V redu, čudaka. Dve minuti.
Lahko greš. Vse bo v redu.
-Se lahko pogovorimo? -Ja.
Videla sem, da si šel na Penny Lane in Strawberry Fields.
Ja.
Na grob Eleanor Rigby.
Vem.
Ker ne moreš peti o krajih, kjer sploh še nisi bil.
-Ne. -Se mi je zdelo.
Samo zahvaliti sva se hotela.
-Zahvaliti? -Kaže, da smo edini, ki se spomnimo.
Midva ne znava peti, zato najlepša hvala.
Tudi od mene. Iz dna srca.
Ljubi bog.
-Mislil sem, da me bosta aretirala. -Ne. Lepo je spet slišati te pesmi.
Pogrešala sem jih. Ampak besedil se ne spomnim.
-Tudi jaz imam težave. -Vem.
For the Benefit of Mr Kite ima čisto pomešane kitice.
Kolobocija.
-In Hey Dude? Resno? -Grozno mi je žal. Ed Sheeran je kriv.
Ampak to je enkratno! O, bog.
Počutim se, kot bi bil v tuji državi
in končno srečal dva, ki znata angleško.
Nihče ni slišal za Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
Nihče ni živel na rumeni podmornici.
-Vsi mi pa živimo. -Ja.
-Jaz živim v hobotničinem vrtu. -Ja!
Veš... Jaz razmišljam takole, mladi Jack.
Svet brez Beatlov je neskončno slabši.
Zato hvala. Uspeh dobro izkoristi.
Poskušam, ampak je težko. Obetata se mi denar in uspeh,
vendar sem postal šolski primer življenja v laži.
Razumem, zakaj imaš tak občutek.
Mogoče bo tole pomagalo.
-Prosim? -Vzemi. Precej...
Globoko sva pobrskala.
Pozdravljeni. Vam lahko kako pomagam?
Ne vem.
-Ste vi John? -Sem.
-Iz Liverpoola? -Tako je.
V čast mi je, da sem vas spoznal.
-John. -Ja?
-Ste živeli srečno? -Zelo.
-Ampak niste bili uspešni. -Rekel sem, da sem bil srečen.
To pomeni, da sem bil uspešen. Užival sem v delu.
Preplul sem svet. Se boril za stvari, v katere sem verjel, in zmagal.
Nekajkrat. Našel sem žensko, ki sem jo ljubil.
In se zagrizeno boril, da sem jo obdržal.
Življenje sem preživel z njo.
Borili ste se zanjo?
-Zapletalo... Oprosti, kako ti je ime? -Jack.
Zapletalo se je, Jack.
Izgube in zmage. Predsodki in ponos.
Ampak vse se je razpletlo...
Fantastično.
-Kako gre tebi v ljubezni? -Slabo.
Dovolil sem, da se mi je izmuznila.
Poskusi jo dobiti nazaj.
Bi rad lepo živel? Ni zapleteno.
Punci, ki jo ljubiš, povej, da jo ljubiš.
In kadar lahko, govori resnico.
Vas lahko objamem?
-Kaj? -Res vas je lepo videti.
Koliko ste stari?
-78. -Enkratno.
-Dočakali ste 78 let. -Čuden možak si.
Ampak izvoli.
Moral bi k dobremu psihiatru.
Ne več.
-Jack. -Ed.
Kako ti lahko pomagam?
Prosil bi te za veliko in čudno uslugo.
-Fant moj. -Debra.
Hvala.
Ubogi Ed. Janez Krstnik.
Prijeten fant, nekaj dobrih pesmi, ampak je le ogreval svet zate.
Mesijo. Kmalu boš najuspešnejši ustvarjalec v zgodovini glasbe.
In razlog, da v Malibuju ne bom kupila samo nove hiše, temveč celo obalo.
Lepo te je videti, Debra.
Sploh kdo ve, zakaj si tu?
S par pesmimi bom popestril Edov nastop, potem pa...
-Bi rad nekaj povedal. -Pesmi so mi všeč.
To, kar bi rad povedal, pa naj bo kratko.
Še nikoli nisi povedal nič zanimivega. Ne vem, zakaj bi bilo tokrat drugače.
-Želim ti dober nastop. -Hvala. To zelo pomaga.
-Na vrsti si. -V redu.
-Je prišla? -Je.
-Ne pozabi. Pri zadnji pesmi... -Pripravljen sem.
Hvala! Najlepša hvala!
Ni še konec koncerta. Še eno presenečenje imam.
Prišel bo moj stari prijatelj, moja kilava uvodna točka v Moskvi.
Poznate ga kot moža, ki piše odlične pesmi.
Wembley, zaploskaj g. Jacku Maliku!
-Dvorana je tvoja, maestro. -Hvala.
Wembley, na odru pozdravi najizjemnejšega človeka v zgodovini,
mojega najboljšega prijatelja in svojega junaka sira Jacka Malika!
To, Jack!
Kdaj sta spoznala, da je vajin sin predober za vaju?
Pihalni orkester, kaj? Plačujemo te klovne?
Vsi skupaj!
Pridi za oder, Ellie.
Prostor. Dovolite.
Zdaj...
Zdaj bi vam rad nekoga predstavil. Vključite kamero za odrom?
Ellie je.
To je Ellie.
Moja edina oboževalka, ko drugih nisem imel.
Edina je verjela vame.
Zato sem Eda zaprosil, da mi dovoli igrati. Ker bi rad povedal,
njej in vam, kaj sem naredil.
Hudirja, Ellie, lagal sem.
Vse pesmi, ki sem jih zapel, so napisali in izvajali
John Lennon, Paul McCartney, George Harrison in Ringo Starr.
Beatli.
Oni so bili pravi geniji. Jaz sem samo posrednik,
ki je njihove izjemne skladbe predstavil svetu.
Njihovo vrhunsko delo sem prodajal kot svoje,
da bi se vam zdel vrhunski.
Za pesmi, ki niso moje, ne bom vzel denarja.
Vse pesmi imate lahko zastonj.
-Rocky, daj. -Takole.
Od tega trenutka so zastonj na spletu.
Ne bi rad več žel hvale zanje. No...
Zelo mi je žal.
Ko sem že tukaj, bi rad povedal še nekaj.
Dvakrat sem bil bedak.
Ellie bi se rad zahvalil
za njeno ljubezen.
Ellie...
Elle...
Ljubim te.
Od nekdaj.
Vedno.
Za en večer sem dovolj govoril.
Ampak bilo je enkratno.
-Radi te imamo, Jack! -Še vedno te imamo radi!
Kje je oder? V katerem nadstropju sem? Kje je frdamani oder?
-Ljubi bog! -Vem.
-Veliko moram premleti. -Vem.
Če bi mi povedal, da bom na zaslonu, bi se sfrizirala.
Žal mi je.
-Nobene od teh pesmi nisi napisal? -Ne.
Zelo grda poteza.
-Svetovnih razsežnosti. -Zelo grda.
Neroden položaj.
Vedel sem, da sem pri tebi drugi, ampak tudi to ni slabo.
Nekatere najboljše pesmi niso bile na vrhu lestvic.
Common People skupine Pulp. Klasika je.
Hočem le, da bi bila Ellie srečna.
Gavin. Ne poznam boljšega človeka.
-Hvala, Gavin. Kaj je pa to? -O, bog.
Pojdita!
-Raje pojdiva. -Drek!
Kje je tista lažniva rit? Stran, bedaki!
Tamle je!
-Jack! -Prosim, vzemi me s sabo.
Nihče drug mi ne bo dal dela. Ker sem zanič.
Zadrži jih.
V imenu denarja, stoj! Nazaj, ti zabiti angleški piz...
-Žal mi je, Debra. -Jack!
-Nehaj. -Jack!
Počutim se kot Harry Potter, ko je porazil Mrlakenštajna.
Končno bo spet vse normalno.
-Mar ni normalno nekaj krasnega? -Kdo?
-Prosim? -Kdo je Harry Potter?
Nihče. Nič.
Čas je za posteljo.
Čas.
DANES...
Še zadnjič!
To!
Prevod in priredba Vesna Žagar